Norske tekster: Heidi E. Weber
Billett og pass, takk.
Jeg trenger billetten og passet Deres.
Marji, ikke løp.
Se, der er Nioucha!
- Marji, så stor du har blitt! - Har du med en gave til meg?
Hvordan var Paris? Så du Bruce Lee? Og Eiffeltårnet?
Velkommen til Teheran.
- Vi har savnet deg. - Jeg skal ta bagasjen din.
- Nei, jeg tar den. - Alle venter!
Jeg husker...
Jeg levde et stille og rolig liv som liten pike.
Jeg elsket pommes frites med ketchup, Bruce Lee var helten min.
Jeg brukte Adidasjoggesko og hadde to besettelser:
Å kunne barbere leggene en dag, og bli galaksens siste profet.
Hold en blyant under brystene dine. Hvis den faller ned, er de perfekte.
Blir den der, er de null verdt.
Rist henne og du fyller en hel boks.
Rolig!
De lot meg se ham forrige uke. Tilstanden hans er dårlig.
De skulle sette ham fri.
- Det blir snart fire år. - Ta det med ro.
Dette regimet vil kollapse før eller senere.
Marji sparket meg i hodet!
Dragens hevn er en bitter rett som spises kald.
Hvis ikke denne dragen gir seg snart, blir det ris.
Jeg, Marjane, fremtidig profet, bestemmer herved :
At alle må oppføre seg ordentlig.
At alle må holde ord.
At alle må gjøre en god gjerning.
At alle må spise en grillet kylling per dag.
At ingen eldre kvinner skal lide mer.
Hvis det er slik, vil jeg gjerne være din første disippel.
Virkelig? Genialt!
Hva skal du gjøre for at eldre kvinner ikke skal lide mer?
- Det blir forbudt. - Det burde jeg tenkt på.
Hva skjer her?
Ned med Sjahen!
Ned med Sjahen...!
Jeg sa det!
Jeg sa det til dere! Jeg visste det!
Dette er et historisk øyeblikk!
Han skal svi for alt han har gjort.
Din stakkars far skal endelig få sin hevn.
Sjahen kan slutte seg til sine frender i Washington.
Personlig tror jeg atjeg liker Sjahen.
Han ble utvalgt av Gud.
Absolutt.
Gud selv fortalte meg det.
Gud og læreren min.
-Sjahen ble ikke valgt av Gud. -Tull og tøys. Læreren min...
Det er det folk sier. Jeg skal fortelle deg hva som skjedde.
Sannheten er at for 50 år siden, ville Sjahens far, en offiser,-
- styrte keiser Qadjar for å innføre republikk.
Som Ataturk, skal jeg modernisere Iran og lage republikk.
Engelskmennene hørte om dette og en dag...
Hvorfor vil du ha republikk,-
- når du kan være keiser?
Jeg? Keiser?
Selvfølgelig! Det er bedre enn å være president.
Du har all makt.
Et land som ditt,-
- trenger en sterk mann som deg til å styre det.
Du har rett.
Dessuten,-
- er de geistlige mot republikk,-
- og mellom oss, har de rett.
Hva må jeg gjøre?
Ingenting. Du gir oss oljen, og vi tar oss av resten.
Jeg er kongen nå!
Alt som er deres, er mitt!
Så han var altså en tosk.
Ja og nei. Han var diktator, men han moderniserte Iran.
Han elsket på en måte sitt land, ulikt sin sønn og etterfølger.
Jeg er kongen nå!
Jeg er ariernes lys.
Jeg skal gjøre dette landet til det mest moderne noen gang!
Vårt folk vil gjenvinne sin glans.
Ja, Sjahens far var grusom. Han arresterte din bestefar.
- Men hans sønn var ti ganger verre. - Har bestefar vært i fengsel?
Ja, han hadde blått blod.
Han var Qadjar prins. Sjahens far tok alt han hadde.
Han ble først og fremst fengslet fordi han var kommunist.
Bestefaren min var Qadjar prins og "kommuniss".
Gode Gud! Dere er i live! Jeg var så bekymret.
- De skjøt mot folk. - Det var nære på, bestemor.
Soldatene tok oss igjen. De tok filmrullene mine.
- De holdt oss i timevis. - Marji var overoppspilt.
Hun snakket om proletariatet, bondeknøler, klassekamp,-
- og han skjeggete, Che Guevero. - Gutten som ble skutt nær oss-
- var ikke 20 år. Hva er det med dette landet?
Det er bare dritt.
- Ned med Sjahen! - Da er vi i gang igjen.
Ned med Sjahen!
Marji, gå og legg deg med en gang!
Ned med Sjahen!
Jeg forstår deres opprør.
Vi skal sammen prøve å marsjere mot demokrati,-
- bygge fremtiden hånd i hånd.
Siamak!
- Du er fri! - Hei, Ebi.
Det er Siamak. Han er tilbake.
Hei, Tadji.
Kom inn. Vi er så glad for å se deg i live.
Kom inn! Ikke bare stå der.
Det erjo Marjane.
Så stor du har blitt. Du var bare en baby den gang.
Og nå er du en ung dame.
Hvem er han?
Min far. Han har vært i fengsel. Han er en helt.
De var forskere og kjente hver minste del av kroppen.
De visste hva som gjorde mest vondt.
De pisket meg med så mye kabler,-
- at foten min er deformert.
Og hvorfor...
Fotens nerver er knyttet til hjernen.
Smertene er ubeskrivelige.
Torturistene var spesialtrent av CIA.
De visste hva de drev med.
Hva skjedde med Hamid?
Hamid ble drept.
Som geriljamedlem opplevde han helvete.
Han hadde cyanid på seg i tilfelle.
Men han fikk ikke bruk for det. Han overlevde den verste tortur.
Den som taper blir torturert til døde.
- Kult! - Hva slags tortur da?
Slå ham i hodet med en kabel.
Men først må han putte dette i munnen-
- og tygge tre ganger.
Se! Det er Ramine!
Jeg hørte at faren hans var i Sjahens hemmelige tjeneste.
Han har drept en million mennesker med sine egne hender.
En million!
Absolutt!
I deres navn, skal vi lære Ramine en lekse.
Vi skal stikke ut øynene på ham!
Marjane! Hva driver dere med?
- Marji har funnet spiker. - Vi skal knuse Ramine.
-Vi skal stikke ut øynene på ham. -Skal jeg spikre deg opp etter ørene?
Gå på rommet ditt og bli der til jeg sier fra!
Hva går det av deg?
Det er ingen god oppførsel for en fremtidig profet.
Men Ramines far har drept folk.
Det er ikke Ramines feil.
Han kan ikke bære sin fars skyld.
De slemme vil betale for det en dag.
Stol på min rettferdighet.
Du skal ikke gjøre det. Din oppgave er å tilgi.
- Ramine... - Hva vil du?
Det er ikke din feil at faren din er en morder.
Så jeg tilgir deg.
Han er ingen morder! Han drepte kommunister, og de er onde!
I månedene etter Sjahens fall,-
- var landet i lykkerus.
Alle var blitt revolusjonære. Alle hadde kjempet mot Sjahen.
Vår nabos fødselsmerke,-
- hadde på mirakuløst vis blitt forvandlet til en krigsskade.
Læreren vår, som elsket Sjahen, beordret oss -
- til å rive i stykker bildene av kongefamilien i bøkene våre.
Politiske møter blomstret opp, og interne fiender -
- hadde blltt nasjonalhelter.
I dette muntre kaos kom onkel Anouche inn i livet mltt.
Alt vil bli bedre nå.
Ingenting kan stoppe folket.
Vi vil endelig få et samfunn med rettferdighet og frihet.
Som Lenin forutså, vil proletariatet regjere.
Onkel Anouche.
- Hvor lenge var du i fengsel? - Ni år.
Ja! Mer enn faren til Laly. Er du gift? Er du kommunist?
Marji, la onkelen din få tid til å fordøye maten.
Hun vil vite alt.
Du har rett. Det er bra å være nysgjerrig.
- Har du fordøyd maten nå? - Nå er det sengetid.
Ta på deg pyjamas, så skal jeg fortelle.
Det er snart valg.
Stol på folket. De gjør alt de kan for å holde på friheten nå.
Det kan ikke bli verre enn under Sjahen.
Jeg er klar...
Hun spiser deg levende.
Jeg er klar!
Jeg tar det fra begynnelsen.
Jeg var 18 år da onkel Fereydoun og vennene hans proklamerte -
- den iranske provinsen Aserbajdsjan for uavhengig.
Fereydoun ble justisminister for den nye republikken.
Demokrati er bygget på rettferdighet.
Alle menn må være like for loven.
Jeg ble sekretæren hans siden jeg delte ideene hans.
Dette er bare begynnelsen. Vi skal frigjøre Iran fra Sjahens grep.
- Provins for provins, by for by. - Onkel, det er jeg overbevist om.
Det var ikke enkelt å følge ham, for min far var lojal mot Sjahen.
Min sønn er en forræder! Slutt deg til min idiotiske bror!
Dere ender opp med å bli skutt!
Min far viste seg å ha rett. Og en morgen...
Gode Gud! Fereydoun!
Jeg måtte flykte. Jeg hadde ikke noe valg.
Min onkel måtte møte sin skjebne alene.
Jeg gikk i dagevis gjennom snø og storm.
Jeg var sulten og kald men fortsatte å gå.
Jeg krysset Alborz-fjellene for å komme til mine foreldre i Astara.
Hvem forstyrrer meg på denne tiden?
Gode Gud, Anouche! Det er sønnen vår. Han er nesten død!
Min kjære sønn!
Min sønn.
Min kjære sønn, tilgi meg.
Jeg kunne ikke bli der. Sjahens hær var etter meg. Jeg måtte rømme.
Jeg svømte over elven Aras -
- og kom til Sovjetunionen.
Hva gjorde du etterpå?
Jeg dro til Leningrad. Så til Moskva.
Jeg tok doktorgrad i Marxist-Leninismen.
Men jeg savnet familien mer og mer.
Jeg prøvde å dra tilbake i forkledning, med falske papirer.
Men det gikk ikke. De arresterte meg.
- Måtte du i fengsel? - Ja.
Du skjønner. Jeg forteller deg dette fordi det er viktig at du vet det.
Familiens historie må ikke gå tapt.
Selv om det ikke er lett for deg å skjønne alt.
Jeg vil aldri glemme det.
- Var du gift? - Det er sent nå. Du må sove.
Denne er til deg.
Jeg laget den i fengselet.
Den er laget av brød.
Folket har stemt 99,99% demokratisk -
- for islamsk republikk.
Alle revolusjoner har en gradvis overgang.
Halve landet er analfabeter.
Bare nasjonalisme og religion kan forene et folk.
Minas familie har reist fra landet. De syns det er for farlig her.
De fant Mohsen druknet i badekaret.
Ikke vær bekymret. Alt går bra.
Siamaks familie har flyktet. De svinepelsene drepte søsteren hans.
Kanskje vi også bør forlate landet.
Så du kan bli vaskehjelp og jeg taxisjåfør?
Vi skal utrenske landets antirevolusjonære elementer.
Bare en lov vil gjelde. Blodets lov!
- Marji... - Ja...
De har arrestert Anouche.
Jeg vet det.
-Pappa... -Det går bra.
- Vil du gjøre noe for ham? - Ja.
Han har rett til en visitt. Det er deg han vil se.
Jeg skal gå.
Ti minutter!
Så fin kjole!
For en nydelig pike!
Ditt besøk beærer meg.
Du er den datteren jeg alltid har drømt om.
Du får se.
En dag vil proletariatet regjere.
Her.
Jeg har laget enda en brødsvane til deg.
Det er onkelen til den første.
Min lille stjerne...
Hva er i veien, barnet mitt. Ikke vær trist.
Hold kjeft!
Du lot dem drepe ham.
Ikke jeg. Noen menn gjorde det.
Ti stille! Jeg vil aldri se deg igjen! Ut!
Ut med deg!
Ett år etter revolusjonen gikk Irak til angrep på Iran.
Saddam utnyttet landets sårbarhet.
Revolusjonen og utrenskingen i hæren,-
- hadde gjort oss svake.
Kampen mot den eksterne fienden, utryddet den interne.
Det vil si, motstanderne av Sjahens regime.
Arrestasjoner og henrettelser ble dagligdags.
Alle var redde.
Den nye regjeringen innførte enda strengere lover.
På to år, forandret alle aspekter av livet seg.
Og vi også.
Barn! Av hjertet for våre martyrer!
Døtre og sønner av Iran, krigen har drept våre beste barn.
Sannheten vil snart stige opp fra deres blod.
Hvem døde de for?
For oss!
Martyr!
Gjør ende på meg!
- Hva driver du med? - Jeg lider! Syns ikke det?
Gå til klasserommet!
Sløret er et symbol på frihet.
En anstendig kvinne beskytter seg mot menns blikk.
En kvinne som viser seg fram vil brenne i helvete.
Har du sett dette?
Våre soldater dør hver dag på grensene -
- for å redde vårt kjære land fra uanstendighet...
Se!
Abba er for tapere.
Gå ut i rad og rekke. Fort!
Hva skal vi spise i kveld?
Hva med en god chili?
Ja! Så promper vi skikkelig!
Gi meg den!
- Jeg så den først! - Stopp, din hurpe!
Hold opp. Butikken er tom en dag og dere slåss som dyr.
Vi må vise solidaritet.
- Hvorfor blander hun seg? - Hvem spurte deg?
Ta på skautet, min søster.
Jeg snakker til deg!
Man sier ikke "deg", Man sier "Dem". Vis litt respekt.
Jeg, respektere deg?
Jeg knuller kjerringer som deg og dumper dem i søpla!
Inn i bilen!
Går det bra?
Ja, det går bra.
Kjør da!
Hold kjeft, drittsekk!
Mamma, jeg må få 50 toman.
Til hva da?
- De selger Gandhi Avenue kassetter. - Hva med Bee Gees?
Bee Gees er dårlige!
"Estivie" Wonder.
- Julio Iglesias. - Pink Floyd.
"Jickael Mackson".
Leppestift, neglelakk, kortspill.
Iron Maiden.
- Hvor mye? -100 toman.
-50. -60.
-50. -50.
-Hva er det for slags påkledning? -Og de punkeskoene?
- Hvilke punkesko? - De der!
- Det er joggesko. - Formen er punk.
-Jeg spiller basketball på skolelaget -Er dette en basketjakke da?
- Hva er det? Michael Jackson! - Et symbol på Vestens dekadanse!
Nei, det er...
Malcolm X.
- Michael Jackson! - Skautet ditt, tøyte!
-Du blir med oss! -Beklager, det skal ikke skje igjen.
Moren min er død.
Stemoren min er så slem. Hvis jeg er sen, dreper hun meg.
Hun brenner meg med strykejern.
Hun får far til å sende meg på barnehjem.
Nåde!
Nåde, vær så snill!
I kveld har hæren tilintetgjort 63 irakiske tanks og 26 jagerfly.
Våre martyrers blod overrisler vår helligejord,-
- og får ørkenen til å blomstre av håp.
Å dø som martyr er å sprøyte inn blod i årene på vårt samfunn.
Er alt i orden, Madame Nassrine?
Nei. De ga sønnen min denne på skolen.
De sa at hvis han kjemper og dør,-
- kommer han til paradis med denne nøkkelen. En plastnøkkel!
De sa at der er det overflod av mat, kvinner, hus av gull og diamanter.
Kvinner?
Han er 14 år. Han er interessert.
Jeg har lidd så mye. Jeg har opp- fostret fem barn med tårer i øynene.
Nå vil de bytte ut min eldste med denne nøkkelen.
Jeg har alltid vært trofast mot religionen.
Jeg har bedt. Jeg har gått med slør. Jeg har adlydet.
Jeg har mistet troen på alt.
Det er meg!
De har arrestert Roshanis. De fant alkohol og en kortstokk.
Hvorfor dekker du til hodet?
For mannen din.
Det er slik vi er oppdratt.
Ikke bekymre deg. Jeg skal snakke med sønnen din.
Takket være mine foreldre, dro ikke sønnen hennes i krigen.
Med bombeangrep, regjeringens undertrykkelse -
- og spionerende naboer, måtte livet gå videre.
For å gjøre livet til å holde ut, hadde folk fester,-
- i skjul for folk flest.
Det var ofte mye drikkevarer. Alkohol var selvsagt forbudt,-
- men min onkel forsynte oss med vin.
Han hadde bygget et vinlaboratorium i kjelleren.
Madame Nassrine,-
- som også var vaskehjelpen hans, hjalp ham med å tråkke druene.
Kjære Gud, tilgi meg.
Å gå på disse festene var risikabelt.
Men det var den eneste friheten vi hadde igjen.
Kom igjen! Ut av bilen!
ID-papirer, vognkort og førerkort.
Kom nærmere!
Pust!
- Har du drukket? - Nei.
- Løgner! Ditt vestlige svin! - Det holder.
Jeg jobber for dette landet. Hvordan våger du?
- Tilgi ham. - Hold munn!
Jeg kunne vært moren din. Hvor gammel er du? 15 år? 16?
Min datter er 13.
Uten din kone hadde du vært i trøbbel.
Takk!
Hopp inn! La oss se om dere har noen flasker hjemme.
Dere går opp først. Jeg oppholder dem.
- Tøm alle flaskene. - Men hvordan?
Ta det med ro. Jeg er vant til dette fra faren din.
Jeg måtte alltid gjemme flyvebladene hans.
Vår nabo er en eldre mann med hjerteproblemer.
Han tåler ikke bråk. Da kan han dø.
Kanskje vi kan komme til enighet.
-Hvor skal dere to? -Jeg er diabetiker.
Uten medisin, besvimer jeg.
- Diabetes? Som min mor. - Greit, gå da.
Hvor er de andre?
Arrogante uten ideologi, Noen sedler var nok.
Dere helte vel ikke ut alt?
Jo, det gjorde vi.
Faen.
Det er hjertet igjen.
De lette etter kommunister i nabolaget vårt.
De kastet en granat. Taher tålte ikke det.
Jeg fant ham liggende i stuen.
Det går nok bra.
Nei, det gjør det ikke.
Han trenger en hjerteoperasjon.
De kan ikke gjøre det her.
Han må sendes til England.
Jeg har snakket med sykehusdirektøren.
Dere vil ikke tro det. Vet dere hvem det var?
Min gamle vinduspusser.
Jeg latet som jeg ikke kjente ham igjen for ikke å ydmyke ham.
Med stengte grenser, kan bare meget syke pasienter forlate landet.
Hans tredje hjerteinfarkt. Han må opereres i utlandet, ellers dør han.
Vi skal gjøre vårt beste.
Hvis Gud vil det, blir han bedre. Alt avhenger av Gud.
Jeg trenger Deres godkjennelse til et pass.
Hvis Gud vil det.
Med skjegg og dress tror en dum vinduspusser -
- han kan leke sykehusdirektør!
Min manns skjebne avhenger av en vinduspusser.
Han er så religiøs at han ikke kan se en kvinne i øynene.
Den tosken!
Jeg kjenner noen som lager pass.
Alt ordner seg.
Vent, jeg blir med deg.
Hvor la jeg det?
Her er det! Se på dette.
Så godt som ekte, hva?
En hel måneds arbeid for et stempel.
Så søt du er. Hva heter du?
Hvor lang tid trenger du på et pass?
Pass er høyst etterspurt.
Det er det jeg lever av nå.
Normalt tar det to uker.
- Men jeg kan klare det på en. - Perfekt, men skynd deg.
Det er bare Niloufar.
Dette er Ebi, broren til Anouche.
- God dag. - Hun er også kommunist.
Broren hennes var min visergutt så jeg gjemmer henne i kjelleren.
Der er hun trygg.
Er han dum, eller?
Han blir knust.
Hva var det jeg sa?
Ikke se! Det er for grusomt. - Hold opp!
Så mye møkk. Altjapanerne kan er å sløye seg selv,-
- og lage grusomme monstre. Ingenting annet.
Bestemor, kommer onkel Taher til å dø?
- Selvfølgelig. - Tror du det?
Hvis han ikke får et pass, gjør han det.
Han røykte for mye.
Sludder og vås. Man blir ikke hjertesyk av sigaretter.
Barna hans er for langt borte.
En porsjon glovarme bønner, takk.
Barna forlater redet. Det er normalt.
Men å reise når man er 13 fordi det er krig,-
- det knuser enhvers hjerte.
Hadde jeg vært i Tahers sko, ville jeg vært død og begravet alt.
-Måtte Gud utrydde disse barbarerne. -Måtte Gud høre Dem.
Hallo.
Khosrow, det er deg. Er "tingen" klar?
De har arrestert Niloufar og ødelagt alt hos meg. Jeg må rømme!
Hallo!
Niloufar ble henrettet.
Khosrow flyktet til Tyrkia og videre til Sverige.
Tre uker senere,-
- begravde vi onkel Taher.
Krigen intensiverte seg.
La meg komme forbi.
Unnskyld. La meg komme frem.
- Du kommer ikke forbi her. - Jeg bor der borte.
Kom igjen.
-Marji! -Mamma!
-Er du skadet? -Nei, skatt. Vi har det bra.
Hvor landet den?
Hos Baba Levy.
Med den nye regjeringen har vi ingen politiske fanger lenger.
Vår frihet kostet mye, men nå har vi endelig fått den.
- Hva er det nå, Satrapi? - Onkel ble fengslet under Sjahen,-
- men under det nye regimet ble han skutt.
Vi har gått fra 3000 fanger under Sjahen,-
- til 300 000 nå. Hvordan tør dere lyve slik til oss?
Stopp det!
- Hvem var det? - Rektor.
Marji irettesatte læreren.
- Igjen? - Akkurat som sin onkel.
Vil du at hun skal ende opp som ham? Henrettet?
Du vet hva de gjør? Du vet hva de gjorde med Niloufar?
Det er ulovlig å drepe jomfruer så en vakt giftet seg med henne -
- og tok jomfrudommen hennes først! Skjønner du hva det betyr?
Hvis noen rører deg, dreperjeg dem!
Like etter bestemte de seg for å sende meg utenlands.
Siden jeg hadde gått på den franske skolen i Teheran,-
- begyntejeg på den franske skolen i Wien.
Min far skaffet meg visum.
Jeg bodde hos mors beste venninne og hennes familie.
Dagen førjeg dro, bodde bestemor hos oss.
Hver morgen la hun jasminblomster i brystholderen for å lukte godt.
Når hun kledde av seg, falt blomstene fra brystene hennes.
Det var magisk.
Hva gjør du for å ha så runde bryster på din alder?
Jeg dypper dem i en bolle med isvann ti minutter hver dag.
Jeg vil savne deg.
Jeg kommer og besøker deg.
Hør her...
Jeg liker ikke moralprekener, men jeg skal gi deg et godt råd.
Du vil møte mange idioter i ditt liv.
Hvis de sårer deg, husk at det er fordi de er dumme.
Ikke bry deg om dumhetene deres.
Det fins ikke noe verre i livet enn bitterhet og hevn.
Behold verdigheten og vær ærlig mot deg selv.
Alt går nok bra.
Ingen tårer. Tenk på fremtiden din.
Europa venter på deg.
Når du kommer til Wien, så spis en Sachertorte.
- En nydelig sjokoladekake. - Vi kommer og besøker deg.
Du er en stor pike. Ingen tårer.
- Pappa! - Nå holder det. Du må dra nå.
Glem aldri hvem du er og hvor du kommer fra.
Jenta mi...
- Mamma! - Min lille Marji!
Europa åpnet seg for meg. Men ikke helt som forventet.
Etter noen dager hos mors venninne,-
- fant hun ut at det var for liten plass.
Hun fant et sted å bo, hvor jeg kom til å få det bra.
Sa hun, i alle fall.
Hva?
Jeg var overlykkelig -
- over å finne en mengde varer som hadde forsvunnet i butikken hjemme.
En stund, var det å gå på supermarkedet min favoritthobby...
Min favorltthobby...
Kort sagt... Det hastet med å få seg venner.
Heldigvis, på den franske skolen, forsto jeg de andre,-
- og de forsto meg.
Har du en røyk?
Jeg ble fort interessant for skolens outsidere.
Det var Momo, Thierry, Olivier og Eve.
Min nasjonalitet og historie fascinerte dem.
Har du opplevd en revolusjon og en krig?
Eh, ja?
- Har du sett mange døde? - Noen.
Rått!
Jeg ble fort en av gjengen.
Momo introduserte meg for nonchalansen,-
- ideen om tvungen nihilisme og Wiens subkultur.
Jeg hadde først problemer med å tilpasse meg.
Men så tenktejeg, "hvorfor ikke"?
Jeg overbeviste meg selv om at jeg hadde funnet min plass.
Men jeg var ikke som dem. Og skoleferiene minnet meg på det.
Faen! Jul igjen!
Med hele familien og greier!
Bare på grunn av et amerikansk påfunn.
-Julenissen bruker rødt og hvitt... -Fordi han var en Coca Cola maskot.
Jeg kommer til å kjede livet av meg i Monte Carlo.
Monte Carlo går da ennå an.
Jeg må dra helt til Brasil for å besøke faren min.
13 timers flytur!
Ferier er bare smuler for proletariatet.
Hvis anarkistene hadde vunnet, hadde vi ikke jobbet mer.
Har du det bra, skatt?
Fint. Hva med julen?
Vel?
Hun feirerjulen med venner. Vær forsiktig.
Trenger du noe?
Benytt anledningen. Stor klem.
Husk å spise frukt og grønnsaker.
- Hva er dette for slags oppførsel? - Hva "scha" du?
- Man spiser da ikke slik. - Alle spiser foran TV-en her.
Ikke rett fra gryten. Det er motbydelig!
Så det er sant det de sier, at iranerne ikke eier manerer?
Er det sant at dere var horer før dere ble nonner?
Det ble starten på flere flyttinger fra leilighet til leilighet.
Først tok Eve og moren hennes imot meg.
Så boddejeg hos 8 homoseksuelle. Deretter på et loft i Floriangasse.
Så videre hos venner og venners venner...
Jeg endte opp i villaen til Fru Doktor Schloss.
Hun var en pensjonert filosofilærer.
Hun var ganske sprø.
Leien er 2000 schilling i måneden.
Du liker vel hunder?
Ja, jeg elsker hunder.
Yuki har godtatt deg.
Hunder har en sjette sans. De føler om mennesker er snille.
I årene som fulgte, bestemtejeg meg for å tilpasse meg best mulig.
Noen aspekter av den vestlige kulturen, forble et mysterium.
Jeg måtte utdanne meg.
Fra Sartre til Bakunin via Zweig og Freud. Jeg leste alt jeg kunne.
Men jeg innså at det var ting jeg aldri ville forstå.
WIEN
Det store svinet Waldheim ble valgt.
- Ja, helt sykt. - Kvalmende.
- Jeg må spy. - Det kan ikke skje.
- Stor demonstrasjon i morgen. - Det er bare humbug.
Livet er tomt. Når man oppdager det,-
- kan man ikke lenger leve, så man finner opp spill for å la seg lede.
Sludder! Livet er ikke absurd!
Noen gir livet sitt for friheten!
Tror dere min onkel døde for moro skyld?
Din tosk!
Jeg var meget forvirret.
Jeg hadde et trygt og overfladisk liv,-
- mens dejeg elsket kjente krigens helvete.
Enn hvor myejeg prøvde, var jeg hjemsøkt av skyld.
Alt jeg ville var å leve som en jente på min alder.
En stor forandring var på vei.
På noen få måneder blejeg en ung kvinne.
Det var en tid med konstant fornyet stygghet.
Først vokstejeg 18 cm.
Så ble ansiktet mltt lenger,-
- høyre øye forstørret, så haken.
Min høyre hånd ble enorm, også min venstre fot.
Nesen min tredoblet seg i volum. Brystene mine utviklet seg.
Rumpa mi gjenopprettet tyngdepunktet mltt.
For å toppe det hele, fikk jeg en stor føflekk på nesen.
Ser du Yuki, jeg sa det: hun er prostituert.
For en møkkamusikk!
Uansett, er det bare idioter her.
Bakunin ville ha konservative demokrater til å velge sosialistisk.
Ting kunne vært annerledes. Kapitalismen ødelegger samfunnet.
Du har vel rett. Hvor er du fra? Var det Marie-Jeanne du het?
Jeg er fra...Jeg er fransk.
Det hadde jeg ikke trodd.
- Jeg var i Paris i fjor. Vært der? - Jeg må gå til vennene mine.
Greit. Vi sees.
Så du er fransk nå?
Bestemor, hold opp.
Jeg visste ikke at du var fransk.
Det er ikke lett å være iraner her.
Hvis jeg sier det, behandler de meg som et villdyr.
De tror vi alle er gale fanatikere.
Er det god nok grunn til å fornekte ditt opphav?
Husker du hva jeg sa til deg?
Vær ærlig mot deg selv.
Vet dere hva hun fortalte broren min? Hun sa hun var fransk.
- Jo, jeg mener det. - Og han trodde henne?
Har du sett henne? Hvem kunne tro at hun er fransk?
- Skulle han sjekke henne opp, eller? - Er du gæren?
Han hadde aldri falt for...
Hold munn, tisper! Ja, jeg er iraner og er stolt av det!
Etter tre år i Østerrike føltejeg meg endelig vel.
Momo, Thierry, Eve og Oliver var ferdig med skolen.
Jeg fikk nye venner.
Birgit var 30 år og hippie, men så ut som en barnerumpe.
Hun hadde et hus i skogen, hvor hun hadde "anarkist-fester".
Staten hadde ingenting å frykte, for disse "anarkistene"-
- drakk bare øl og spiste pølser.
Det var på en av disse festene, jeg traff Fernando.
Da jeg så ham, skjøntejeg at det var mannen i mitt liv.
Marjane, er du der?
Nå harjeg skjønt alt, takket være deg.
Du har hjulpet meg med å oppdage hvem jeg er.
Hvis det ikke funker meg deg, funker det ikke med noen.
Jeg vet det nå, jeg er homoseksuell.
Det er godt å si det.
Takk, Marjane!
Ingen årsak.
Etter dette patetiske nederlaget, skullejeg aldri hengi meg mer.
Jeg hengir meg aldri mer.
Kjærlighet er en konservativ følelse.
Men "life is life", som noen tapere pleide å synge.
Og en november morgen, kom Markus inn i livet mitt.
Skal jeg følge deg hjem?
Endelig haddejeg funnet kjærligheten.
Ingenting skremte meg og fremtiden så strålende ut.
Markus skulle bli forfatter.
Han leste utdrag fra stykket sitt for meg på rommet sitt.
Vi var en!
Jeg har kjøpt croissanter, kjære!
Vent, jeg kan forklare. Det er ikke sånn som du tror.
Marjane! Jeg elsker deg!
Jeg elsker deg!
Jeg finner ikke brosjen min!
Jeg er sikker på at det er du som har stjålet den.
Ikke nå. La meg være.
Nei, nå kommer du ikke unna. Din tyv!
Dra til helvete! Jeg hater deg!
Deg og den fillebikkja di!
Hvordan våger du å snakke sånn om Yuki? Hvor skal du?
-Du kommer ikke unna! -Dra til helvete!
Din tyv! Hit med brosjen min!
Jeg ringer politiet! Kom tilbake!
Hvordan kunnejeg være så dum? Det svinet lurte meg.
Jeg er en idiot!
Hvordan kunnejeg falle for den drittsekken, den gjerrigknarken...
- Skal jeg følge deg hjem? - Greit.
Jeg må fylle bensin. Skal vi spleise?
Dessuten hadde han stålånde. Han var en skikkelig drittsekk.
Faen! Er du gæren, eller? Jeg fikk vondt i øyet.
- Få se. - Nei, det går greit.
Den pretensiøse tosken. Forfatter, liksom. Med det råtne stykket sitt.
Han hadde ikke baller.
Han forsvarte meg ikke foran sin mor engang.
Feiging!
Og det var alltid jeg som kjøpte hasj.
Den uslingen satt i bilen og ventet.
Han blåste i om jeg ble tatt.
For en idiotjeg var. For en idiot...
Det var første natten jeg sov på gaten. Det ble mange flere.
En revolusjon hadde utslettet halve familien min.
Jeg hadde overlevd en krig.
Mens en banal kjærlighetshistorie nesten tok livet av meg.
Nå?
Er vi våkne?
Det vær nære på.
Du var heldig som ble funnet i kulden.
Du har bronkitt.
Jeg forbyr deg å røyke en eneste sigarett.
- Navn? - Satrapi.
- Fornavn? - Marjane.
- Hvor bor du? - I Iran.
I Iran?
Kan jeg ta en telefon?
- Hallo? - Pappa?
Marjane? Er det deg?
Vi har vært så redde. Vi har ikke hørt fra deg.
Pappa, kan jeg komme hjem?
-Selvfølgelig. -Lov meg, ingen spørsmål.
Jeg lover.
Her er moren din.
Marjane!
-Mamma, ikke gråt. -Kom hjem, vi venter på deg.
- Mamma? - Ingen skal spørre deg om noe.
Har du med noe forbudt?
Svin, alkohol, kortspill, musikk, film, moteklær, porno?
Nei.
Rett på sløret.
Du kan gå.
Se! Der er Marji! Min lille pike?
- Jeg kjente deg ikke igjen. - Du er her.
- Så stor du har blitt! - Du er her...
Neste dag så jeg fjellene. Det hadde snødd.
Far lurte på om han trengte kjetting på bilen for å dra på jobb
Vi spiste frokost sammen som vi pleide før.
Mor lagde min favoritt- omelett til meg
Ingenting var forandret, men ingenting ville bli som før.
Vi snakket om dltt og datt.
De respekterte mitt ønske og spurte ikke noe om Wien.
Jeg følte meg ille til mote, men marerittet lå bak oss.
Fremtiden kunne se lysere ut nå når krigen var over.
Krigen er over. Det er sant.
Men nå er det nesten verre.
Folk skjønner ikke engang hvorfor det var krig.
La henne få puste. Hun har akkurat kommet tilbake.
Det er greit, mamma.
Vesten solgte våpen til to sider-
- og vi var dumme nok til å være med på den kyniske leken.
Åtte år med krig var bortkastet.
En million døde for ingenting.
De siste dagene av krigen var forferdelige.
En måned før våpenhvilen, bombet Irak Teheran hver dag,-
- som for å slette det fra kartet.
Mot slutten ble regimet redd-
- fordi en opposisjonshær hadde kommet fra Irak.
Regjeringen fryktet trusselen fra politiske fanger.
Staten vedtok en radikal løsning på problemet.
Det ga fangene et valg.
Enten ga de opp sine ideer, sverget lojalitet til regimet-
- og satt fengslet tiden ut,-
- eller de ble henrettet.
Flesteparten av dem ble henrettet.
Nå kaller de opp gater etter krigsmartyrene.
Det er alt familiene har igjen, gatenavn.
Å gå gjennom Teheran nå, er som å gå gjennom en kirkegård.
Som du har vokst!
Du får snart tak i Guds baller!
Bestemor!
Så fortell meg litt. Hvordan var Wien?
Det var annerledes...
- Husker du Mina? - Klart, hun er kusinen min.
Hun er gift og har to barn.
Men like dum som før.
Husker du Shila?
- Ja. - Hun er blitt en stappepølse.
Ansiktet er fullt av hår. Hun ser ut som en gorilla.
-Husker du Modjeh? -Jeg husker alle.
Hun er skilt. Han hadde visst en liten pikk.
Det var det Shari sa. Hun sa det til Mehri som fortalte det til meg.
Du får se dem snart.
- Å, nei! - Jo!
Du snakker vel godt tysk nå.
Ja, litt.
Jeg kan si, "Ich liebe dich."
Wien minner meg på keiserinne Sissi. Møtte du Romy Schneider?
Marjane, stjernene skinner på himmelen,-
- og du skinner i mitt hjerte.
Du ser ut som en nonne. Skulle ikke tro du hadde bodd i Europa.
- Syns du? - Du må ha masse å fortelle oss.
Ikke egentlig.
Fortell oss om Wiens nattklubber.
Jeg gikk ikke på nattklubber. Jeg liker det ikke.
Hva?
- Har du ligget med noen? - Ja.
- Er det deilig? - Kommer an på med hvem.
Har du ligget med flere?
-Du må skrive deg inn på forberedende -Du må fikse nesa di.
- Bli astronaut. - Kle deg bedre.
Det er 40 grader ute! Jeg orker ikke gå med dette!
Fordømte frisør!
Du fortjener ikke min sønn.
Hei, Anahita.
Marjane har akkurat gått ut.
Jeg skal si det til henne.
Du kan ikke se på TV hele dagen! Ville du ikke ta eksamen?
Du kaster bort de beste årene av ditt liv.
Rør på deg! Gå ut og møt folk! Finn på noe!
- Jeg driter i alle. - Det må da være noen du liker.
En. Blant 7 millioner.
Jo, det var Kia, en gammel barndomsvenn.
Da jeg så ham, forsto jeg hva bestemor sa.
- Han er nesten død. - Kia hadde vært i krigen.
Han hadde mistet en arm og et ben. Jeg hadde det moro med ham.
Vi lo til og med. Jeg innså at mine plager ikke var mye verdt.
Hele hans liv er ødelagt, men han kan fremdeles le.
Jeg antar det er eneste måten å holde ut på.
Jeg prøver å si det til meg selv, men jeg greier det ikke.
Det er uutholdelig.
Det jeg har opplevd veier for tungt, men hvem kan jeg snakke med?
Alle rundt meg har lidd.
Jeg var fremmed i Østerrike og nå erjeg det i mitt eget land.
Din tilstand har et navn. Det er nervøs depresjon.
Det finnes nye effektive medisiner.
Jeg skal skrive ut noe til deg.
Sikker på du ikke vil være med?
- Du har godt av litt sjøluft. - Nei, jeg vil være alene.
Ikke tenk på det.
Hva gjør du her, lille venn?
Jeg er død.
Skjønner du ikke at din tid ikke har kommet.
- Ikke det? - Du må bevege deg litt.
Ja, han har rett for en gangs skyld. Du har mye ugjort. Kom igjen!
Gå og gjør det du har å gjøre.
Husk at kampen fortsetter!
Ja, kampen fortsetter.
- Jeg er skrubbsulten. - Har du ikke spist?
Hun slanker seg.
Er du gal?
Hun har fått et eksemplar av "Vogue". Hun leser det hele tiden.
- Du har draget på ham. - Hold opp, jeg skjemmes.
Vi skal nå snakke om Botticelli,-
- og spesielt "Venus Fødsel".
Vi kan også kalle dette maleriet "Vår",-
- som Botticellis andre symbolske bilde utstilt på Galleri Uffizi.
Dere der borte! Hva er det som er så morsomt?
Hvor mye vedder dere på atjeg tar av meg sløret?
- Sikkert. - Hvor mye?
400 toman.
Kom igjen.
Tidlig på 90-tallet var idealenes tid forbi.
Etter revolusjonen satt så mange studenter fengslet,-
- at ingen torde diskutere politikk.
Krigen lå endelig bak oss.
Vi var så oppsatt på lykke, at vi glemte at vi ikke var fri.
- Bestemor, er du her? - Jeg kom for å besøke deg.
Du har pyntet deg!
- Er du forelsket? - Jeg skulle møte ham...
Så dukket vaktene opp. Det var nære på.
Ser du hvordan jeg er sminket.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Det var en fyr som stirret på meg.
Min eneste løsning var å spille den stakkars forsvarsløsejenta.
- Bror... - Ja, søster.
En mann fornærmet meg.
Hvor er svinet? Vi skal stoppe kjeften på ham.
Han sitter på trappen der.
Du skulle skamme deg! Har du en mor?
En søster? Hva hvis noen fornærmet dem?
Jeg har ikke gjort noe! Jeg sverger!
- Hva gjorde de med ham? - De arresterte ham.
- Syns du det er morsomt? - Ja, synes ikke du?
Du er en skikkelig tøyte! Det er hva jeg synes.
Jeg hadde ikke noe valg.
Jo, du hadde et valg. Alle har et valg.
Alle har alltid et valg!
Din bestefar satt årevis i fengsel for å forsvare de uskyldige.
Og onkel Anouche! Har du glemt hvorfor han døde?
Hva harjeg lært deg?
Integritet!
Sier det deg noe, unge frøken?
Skam deg!
Damen med skulderveske, ikke løp!
Hei du, ikke løp!
Hvorfor løper du?
- Jeg er sent ute til timen. - Mulig, men du må ikke løpe.
Når du løper, beveger baken din seg... på en uanstendig måte.
Så ikke stirr på rumpa mi, da!
Det er utrolig. Det ser likt ut fra alle vinkler.
Anatomi, du liksom. Alt man kan se er en stor nese!
Dere må alle gå til hovedområdet umiddelbart.
Alle fraværende vil bli nektet adgang i to uker.
Vi kan ikke oppføre oss dårlig.
Våre martyrers blod ga næring til vår revolusjon.
Uanstendig oppførsel håner dem som ga sine liv for vår frihet.
Derfor vil jeg be alle unge kvinner her-
- om å bruke trangere bukser og lengre skaut.
At de dekker til håret og ikke bruker sminke.
Noen spørsmål?
Hvis ikke, er møtet over.
Ja?
Dere snakker om våre skaut og bukser,-
- at vi bruker sminke etc.
Som kunststudent erjeg ofte i atelieret.
Jeg må kunne bevege meg fritt for å kunne tegne.
Et lengre skaut vil hemme meg.
Dere sier at buksene er for vide selv om de skjuler våre former.
Siden disse buksene er mote akkurat nå,-
- forsvarer da religionen vår fysiske integritet,-
- eller står den i kontrast til moten?
Dere kritiserer oss, mens våre brødre her -
- har alle mulige frisyrer og klær.
Iblant kan vi til og med skimte undertøyet deres.
Hvorfor skal jeg som kvinne, ikke bli påvirket av deres trange klær,-
- når et kortere skaut gir dem tenning?
Bra! Der fikk du kappet av dinglepikkene på dem!
Ta av deg det skautet! Det gjør meg klaustrofobisk.
Jeg glemmer at jeg har det på.
Glem aldri det!
Frykten får oss til å glemme vår bevissthet.
Den gjør oss feige også.
Du viste mot. Jeg er stolt av deg.
- Jeg vil dra herfra. - Hvor da?
Hvor som helst. Til USA eller Europa.
-Hvor i Europa? -Hvor som helst. Jeg er lei av Iran.
- Hva med oss? - Du blir med meg.
Jeg vil ikke dra herfra.
Du er bare nostalgisk. Du blir snart lei av folks innblanding.
Kanskje, men i Vesten kan du dø på gaten uten at noen bryr seg.
Ta det med ro.
Vi skal klare oss.
Hva er ditt forhold til denne mannen?
Du vet hva som skjer nå?
Foreldrene dine må betale en bot eller du blir pisket?
Da din mor og jeg var 15 år, gikk vi hånd i hånd.
I det samme landet.
Det er slik det er nå, min datter.
Du må være forsiktig fremover.
Prøv å unngå å treffes ute.
Det er umulig! Vi kan ikke gå noe sted.
Vi er som fanger. Hva slags liv er dette?
Ja.
Vi burde gifte oss.
Vel?
- Gråter du, mamma? - Nei.
Jeg ville at du skulle bli selv- stendig, velutdannet og kultivert...
Og så gifter du deg 21 år gammel!
Jeg vil at du skal dra fra Iran, bli fri og uavhengig!
Stol på meg! Jeg vet hva jeg gjør.
ETT ÅR SENERE
- Har du sett bilnøklene mine? - Hva?
Bilnøklene mine!
- Jeg la dem på bordet. - Aner ikke hvor de er.
De lå der i sted.
- Vi har ikke noe til felles lenger. - Dere går jo så bra sammen.
- Det perfekte par. - Perfekt, du liksom.
Hva glor du på?
Dumskalle!
Du pleide å fortelle hvor forelsket du var.
Det er lett å være forelsket når man ser noen tre timer i uken.
-Men ikke når man deler hus. -Du skal vel ikke skilles?
Jeg vet ikke.
Min søster flyttet fra mannen sin i fjor.
Så fort hun ble skilt,-
- ville alle menn i strøket ligge med henne.
Slakteren gjorde fremstøt. Bakeren også.
Og grønnsakshandleren. Til og med tiggerne.
Alle menn tror de er uimotståelige -
- og at en skilt kvinne ikke vil nekte siden hun ikke er jomfru.
Så lenge livet ditt ikke er et helvete, bli hos din mann.
Hva er det som skjer med deg?
-Tilgi meg. -Ja, men hvorfor er du så trist?
Bestemor! Det er forferdelig!
Hva er forferdelig?
Jeg elsker ikke Reza lenger.
Jeg tror vi må separeres.
Så det er alt? Jeg trodde noen hadde dødd.
Du er ikke sann.
Du vet at jeg har et svakt hjerte.
Alle disse tårene på grunn av en skilsmisse!
Hør på meg.
Jeg gjorde det for 55 år siden.
Og ingen skilte seg den gang.
Jeg visste jeg ville bli lykkeligere alene enn med en drittsekk.
Men...
Det er ikke noe men. Det første ekteskapet er trening for det neste.
Du blir lykkeligere neste gang.
Du gråter fordi du har gjort feil.
Det er hardt å innrømme sine feil, ikke sant?
Hvor har du vært?
Hvorfor ringte du ikke?
Nima er død.
Hva?
Nima er død.
Jeg forlater deg.
Det var på tide for meg å dra.
Jeg bestemte meg for å dra til Frankrike.
Jeg måtte vente tre måneder på visum.
Jeg dro til Det Kaspiske Hav med bestemor,-
- for å fylle lungene med den spesielle luften,-
- som ikke finnes noe annet sted.
Jeg var på bestefars grav og lovte ham at jeg skulle gjøre ham stolt.
Jeg dro til fengselet hvor onkel Anouche lå begravet-
- blant tusener av andre uskyldige.
Jeg lovte ham at jeg skulle være så hederlig som mulig.
Så kom dagen for avreise.
Min far gråt som vanlig.
Denne gangen drar du for godt. Du er fri.
Dagens Iran er ikke noe for deg. Jeg forbyr deg å komme tilbake.
Ja, mamma.
- Bestemor? - Min lille pike.
Jeg så aldri bestemor igjen.
Hun døde kort tid etterpå.
Friheten har sin pris.
For et vær vi har!
Hvor kommer du fra?
Iran.
Bestemor, du lukter så godt. Hva gjør du?
Jeg plukkerjasminblomster hver morgen.
Når jeg kler på meg, legger jeg dem i brystholderen.
Så lukterjeg alltid godt.
Så fantastisk!